En annen verden, en annen tid,-
-i undrenes tidsalder.
For tusen år siden var landet grønt. Inntil krystallen sprakk.
En enkelt bit gikk tapt, en splint av krystallen.
Da begynte striden, og to nye raser kom til syne.
De onde skeksiene og de gode mystikerne.
Her i Krystallets Slott tok skeksiene kontrollen.
Nå samles skeksiene i det hemmelige kammer-
-hvor krystallen henger over en søyle av luft og ild.
Skeksiene med deres forvridde kropp, deres barske, forskrudde vesen.
I tusen år har de styrt,-
-men nå er de kun ti.
En døende rase, styrt av en døende keiser.
Fanget iblant dem selv i et døende land.
Nok en gang samles de ved krystallen-
-idet den første solen står på sitt høyeste.
Skeksiene herjer landet og lokker nytt liv fra solen.
Nok en gang vil de vokse frem, lure døden,-
-gjennom kraften av deres kilde, deres skatt, deres skjebne...
Den Mørke Krystallen
I dag gir solsermonien ingen trøst. En keiser ligger døende.
I dag må en ny keiser bestige tronen.
For tusen år siden sprakk krystallen.
Her, langt fra slottet,-
-kom mystikerne for å leve i en drøm om fred.
De levde på gode, ekte trollmenns vis.
Nå er de bare ti. En døende rase-
-som numment utfører gamle ritualer innhyllet i glemsomhetens slør.
Men i dag gir ritualet ingen trøst.
I dag ligger den viseste blant mystikerne døende.
I dag tilkaller de ham som må redde dem.
I mystikernes dal bor en gelfling, Jen.
Skeksiene drepte hans familie og ødela hans klan.
Bare Jen overlevde, og vokste opp blant de viseste av mystikerne.
Men det finnes en profeti... Tusen år er gått.
Nok en gang må verden gjennomgå en prøvelsestid.
Nå må den leges, eller for evig underlegges det ondes styre.
Jen er den utvalgte.
I dag gir Jens fløyte ingen trøst.
For i dag ligger hans mester døende.
Og en reise må begynne... Reisen til Jen.
-Mester? -Når de tre soler møtes...
-Mester, hva er galt? -Du er i fare, gelfling.
-Og jeg må forlate deg. -Forlate meg?
-Mester, nei. -Jeg har fortalt deg om skeksiene.
Skeksiene drepte min mor og far.
Historien går dypere enn du vet-
-og du er del av den.
Jeg forstår ikke.
Skeksiene vil sverge på å knuse deg.
For profetien sier at du må finne splinten.
-Krystallsplinten. -Krystallsplinten?
For å redde vår verden, gelfling, må du finne splinten...
...før de tre soler møtes.
Hvis ikke vil skeksiene herske evig.
Hvor er den?
Aughra har splinten.
Følg den største solen i én dag til Aughras hjem.
Hun kjenner alle hemmelighetene.
Aughra? Følge den største solen?
Men Mester, jeg er kun en gelfling.
Jeg burde fortalt deg alt dette for lenge siden.
Nå er det opp til deg.
Husk meg, Jen.
Kanskje møtes vi i et annet liv,-
-men ikke mer i dette.
Mester!
Ikke forlat meg.
Jeg hater den klynkingen din.
Stille!
Han er ikke død ennå, Lord Chamberlain.
Knel! Bukk!
Jeg...
Jeg er fortsatt keiser.
Jeg...
Jeg drar dit du sender meg-
-selv om jeg knapt forstår det.
Kjære venn, ha det godt.
Ta imot dine eiendeler Ta imot dem med verdighet.
Nå sender vi Jen langt av sted. Vokt over hans farlige leting.
Mester, jeg skal finne splinten.
Jeg er ikke rede til å dra alene.
OK, så blir det alene.
Keiseren er død.
Hvem av oss skal bli den nye?
Lord Chamberlain, tiden er inne til å velge en keiser.
-Det burde bli meg. -Ikke han. Jeg skal herske!
-Du burde bli keiser. -Det kommer til å bli kamp.
På tide at jeg tar mitt skritt.
Det er meg.
Vi er alle med deg.
-Chamberlain, vent! Du kan ikke! -Ligg unna, slimhode!
Legg ned septeret mitt.
Jeg utfordrer deg!
-Steinkamp. -Steinkamp!
Steinkamp. Slaver, fort. Steinen.
Trekk. Hardere!
Din klynkende orm.
-Den satt! -Han kan ikke slå det.
Han er virkelig gal nå.
Jeg! Keiseren!
Nå må han betale, ved lov.
Stopp!
Ja.
La ham gå! Chamberlain er forvist.
Nå, bøy dere for meg.
-Jeg er Keiser! -Hyll den nye keiseren.
-Hør, krystallen. -Krystallen kaller.
Til krystallkammeret.
-En levende gelfling? -En gelfling!
Profetien.
Profetien sier en gelfling vil knuse oss.
Nei! Garthim, angrip!
Garthimsoldater, find gelflingen.
Gelflingen. Bring ham til slottet.
Garthim, død over gelfling.
Stygge, heslige gelfling.
Hva i all verden...? Dette stedet er underlig.
La meg se... hennes navn er Aughra.
Følg den største solen i én dag til Aughras hjem.
Litt av noen instrukser.
Hvem er egentlig Aughra? En av disse tingene?
Kanskje dreper hun gelflinger.
Hva gjør jeg her egentlig?
En gelfling!
-Er du en gelfling? -Ja.
Navnet mitt er Jen.
Gelflingene er alle døde. Du kan ikke være gelfling.
Du ligner gelfling, lukter gelfling. Kanskje du er gelfling?
-Jeg leter etter Aughra. -Hvem har sendt deg?
-Min mester, visest av mystikerne. -Hvor er han?
-Han er død. -Så kan han være hvor som helst.
-Er du Aughra? -Er du redd for meg?
Tror du jeg har tenkt å spise deg? Hva vil du meg?
-En krystallsplint. -Er det alt, en krystallsplint?
Slipp ham.
Aughra?
Hva er det til? Er det hva du vil vite?
Hva handler alt dette om? Vet du det ikke?
Alt i himmelrommet er her.
Beveger seg... slik himmelen gjør.
Dette er å vite når... Det er hva det er.
Soler, måner, stjerner... Ja, evighetens retning.
Det er slik jeg vet det er på vei.
Hvordan kan jeg ellers spå?
For tusen år siden skjedde en stor forening.
Jeg var der. Tre soler oppstilt.
Det var da krystallen sprakk, og skeksiene og mystikerne kom.
En ny stor forening kommer, hva som helst kan skje.
Hele verden kan brenne opp. Slutten på Aughra.
Du bør ha splinten din før den tid, gelfling.
-Spør hva den store forening er. -Hva er den store forening?
Fortell meg det, du.
Det er verdens ende... Eller begynnelsen.
Slutt, start... det er likegyldig. Stor forandring.
Noen ganger godt, andre ganger ondt. Å, der var den.
-Gelfling vet ingenting. -Hva gjør jeg med splinten?
-Hel den Mørke Krystall. -Men hvordan?
Spørsmål, spørsmål. Vil du ha splinten? Vær så god.
-Hvilken er det? -Vet ikke.
Vet ikke.
Hør gelfling, mye skal læres-
-og du har ingen tid.
Hvilken er det?
Det er en av disse tre, mener jeg.
Du bruker for lang tid. Skynd deg!
Men hvordan velger jeg?
Ja!
Nå som du har det, vet du ikke hva du skal med det.
Men Aughra vet.
Garthim!
Ut! Kom deg ut!
Aughra!
Endelig kaller krystallen.
Tiden er inne for å vende tilbake til slottet.
Nå har jeg splinten... men hva gjør jeg med den?
Hva er den? Skal jeg ta den med til et sted?
Hva er så spesielt med splinten? Den ligner ikke...
Jeg liker ikke dette.
Å nei. Rett i gjørma.
Fizzgig!
-Du, gelfling, som meg. -Ja.
-Jeg trodde jeg var den eneste. -Jeg trodde jeg var.
Her, jeg skal hjelpe deg opp.
Det første jeg husker er ild. Det er en krig, trorjeg.
Et tre. Min mor putter meg inn der.
Mor! Monstrene!
Den vennlige tar meg opp.
Han får monstrene til å forsvinne, og jeg er trygg.
-Hva er det som skjer? -Vi drømmeknytter.
Deler minnene våre.
-Jeg bader. -Min nye mor kalte meg Kira.
Mesteren viste meg hele dalen som strakte seg ut.
Garthim stengte podlingene inne.
Mesteren er min familie, lærer og venn.
Jeg snakker med blomstene og alt som er levende.
Han viser meg tall og ord. Hvor enn jeg går møterjeg godhet.
Jeg lærer av dem alle, men ingen av dem er som meg.
Jeg elsker dem alle, bortsett fra at jeg må finne...
Vent, det forsvinner.
-Å nei, jeg synker. -Ikke flytt deg.
Flytte meg? Hvor skulle jeg gå?
-Hva er det? -Kun en nebry. Hun skader deg ikke.
Kira! Du heter Kira.
Vi drømmeknyttet, du og jeg.
Fizzgig, kom igjen.
Dette er Jen.
Fizzgig!
-Han synes du er merkelig. -Jeg synes han er merkelig.
Han er nervøs. Skeksiene følger med oss. Vi må gå.
-Nebry-stek, yndlingsretten min. -Jeg vil ha det beste stykket.
Din slimål!
Råtten!
Det ser ut til at gelflingen er flyktet.
Ingen gelfling har noensinne flyktet fra mine dødelige garthimer.
Mer mat!
Dessert!
Slett ikke verst.
Se, garthimene kommer tilbake.
Gelflingen.
Sett gelflingen fri.
Skeksis-idioter! Hva vil dere meg?
-Dette er ingen gelfling! -Selvfølgelig er jeg ikke gelfling.
Din stinkende firfirsle! Jeg setter det onde øyet på deg.
Hun var sammen med ham. Hun hjalp ham. Hvor er han?
Han er vekk. Dumme garthim!
Vil dere ha gelflingen, så spør meg. Ikke send hjernedøde soldater-
-som brenner ned huset mitt. Mitt hjem er vekk, gelflingen vekk.
Dere burde henges og kveles til døde!
Pass munnen din. Vi er krystallens herrer.
Herrer? Ikke lenge. Hva med profetien-
-at en gelfling vil få slutt på skeksienes makt?
Han vil komme, få dere til å krype som de ormene dere er.
Finn den gelflingen!
Krystallflaggermus, fly. Let på land, strand og i luften.
Dukk.
Det var en krystallflaggermus. Det de ser, ser skeksiene også.
-Så den oss? -Nei, det tror jeg ikke.
Er ikke dette folkene fra hukommelsen din?
Da Garthim drepte foreldrene mine, adopterte podlingene meg.
Dette er Jen... kom.
Hvordan sier man "takk"?
De tre solene på himmelen møtes snart.
Det kalles den store... den store ett eller annet.
Han sa jeg måtte finne splinten innen da, det er det hele.
Så døde han.
-Hva er splinten til? -Det er det jeg ikke vet.
-Jeg fant splinten... -Men jeg vet ikke hva den er til.
Jen, denne veien.
Gjennom her, skynd deg.
-Hva var det vesenet? -Skeksier.
Vent, de finner oss ikke her.
-Alt er min feil. -Den skeksien...
Han reddet oss fra sin egen garthim.
Først Aughras hus, så din landsby.
-Ønsker jeg ikke hadde splinten. -Nei, Jen!
De skadet armen din. Her, mosen vil gjøre det bedre.
Det var ikke din feil.
Garthimene har alltid kommet.
Mester, jeg husker dalen. Jeg forstod ikke.
Jeg savner de andre mestrene, gammel magi og sang.
Her ute i verden, se på meg...
Jeg er ingen helt, ikke slik du ønsket.
Mester, ingenting er enkelt lenger.
Mester...
Hvor er vi?
-Trygge. -Trygge?
Jeg tror ikke det er trygt noe sted lenger.
Dette er ruiner.
Det er de gamles hus.
Forfedrene våre, mener du?
Jen, her er splinten.
Jeg kan føle noe... Høre det, nærmest.
Vi går ikke inn hit mer.
Vonde ting skjedde her inne en gang.
Men de var gelflinger, som oss.
Ja. Alle ble drept av skeksiene for lenge siden.
Kira. Se her.
Det ser akkurat ut som splinten. Hva betyr det?
-Hva er disse snåle merkene? -Alt dette er skrift.
-Hva er skrift? -Ord som forblir, sa mesteren min.
"Når alene den tredoble solen skinner-
-skal det splittede og ugjorte bli helt.
De to blir én, ved gelflinghånd alene".
Ved gelflinghånd. Vet du hva det betyr, Kira?
Vent! Det er en bit av den Mørke Krystall.
Så det er hva mesteren min mente.
Du må hele den Mørke Krystallen.
Profetien! Bli... Jeg er en venn.
Bli. Profetien har skyld i alle disse problemene.
Den profetien? Er det derfor skeksiene drepte gelflingene?
Ja, et stort mistak. Skeksiene fryktet gelflingene.
-Men du er en skeksi. -Jeg reddet dere fra garthimen.
-Hvorfor? -Ikke hør på ham. Det er en felle.
Nei, jeg ber dere. Hør på meg.
Jeg er en utstøtt. Slutter jeg fred er jeg ikke lenger utstøtt.
-Vil du stanse garthimangrepene? -Ja. Jeg ber dere, kom til slottet.
Vis dem at dere ønsker fred. At gelflingene ikke vil skade oss.
Jeg ber dere, jeg ber dere...
Jen, nei!
Jeg ber dere... Ja.
Nei! Kom igjen, Kira!
Vent, jeg ber dere.
Vent, jeg ber dere! Slutt fred!
-Jeg vet hva jeg må gjøre. Slottet. -Jeg skal vise deg veien.
Her borte.
-Hva er det? -Det er en landstrider.
-Hvordan lærte du å kalle på dem? -Podlingene lærte meg det.
Ikke vær redd.
La oss gå.
De bærer oss.
-Men Kira, du behøver ikke å dra. -Det vet jeg.
OK, så drar vi sammen.
Nei, Fizzgig, du blir her.
OK, kom igjen.
Hold fast, de løper fort.
-Profetien sa ikke noe om dette. -Profeter vet ikke alt.
Vær stille, dyr.
Du er den neste, lille podling.
Dette kommer ikke til å gjøre vondt, vi vil bare tappe livskraften din.
Så kan du bli det samme som de andre podlingene her. Slave.
Lukk opp veggen.
Nå, podling.
Der er slottsspiret. Innstill reflektoren.
Reflektoren vil fange inn strålene fra den Mørke Krystall.
Se inn i reflektoren, podling. Føl kraften fra den Mørke Krystall.
Nå vil strålene befri deg fra din frykt, dine tanker...
...din vitale kraft.
Du er svært heldig. Kun Keiseren kan drikke din kraft.
Han er her. Lukk den.
-Er den klar? -Fersk og sterk, Deres Høyhet.
Den vil gjøre Dem ung igjen.
Ja, ung.
Din bedrager!
Løgner! Slavedriver!
Det fungerte alltid bedre da vi brukte gelflinger.
-Se! -De som raserte landsbyen din.
La oss gå.
Kira!
Kom igjen.
-Er du ok? -Ja. Men vi må få dem ut.
Skynd deg. De kommer!
Hold fast.
Vinger! Jeg har ikke vinger.
Selvfølgelig ikke. Du er en gutt.
Fizzgig...
En vei inn til slottet.
Den fører nok til den nederste delen.
-Jeg vil ikke gå inn der. -Vi må fortsette.
Fizzgig, kom igjen.
Forsiktig.
-Hvilken vei tar vi nå? -Jeg vil tilbake.
Det lukter død her.
Jeg vet det. Men vi har ikke noe valg.
-Skeksier! -Jeg visste dere ville komme.
Ikke vær redd. Jeg er her for å hjelpe dere.
Kom, vis dem at vi kan leve sammen i fred.
Slipp.
Hånden min!
Så, hånden min.
Gelfling, du skal dø.
Slipp meg. Jen!
-Slipp. -Kom igjen, gelfling.
Fizzgig, bli hos Jen. Slipp!
Slipp meg! Jen!
Chamberlain, kom deg ut.
Gelfling!
Kom og se, for et grufullt monster.
Kongelige Høyhet, jeg bringer Dem en gelfling.
Jeg fanget henne. Jeg bringer gelflingen.
Jeg ble såret. Jeg led grusom smerte.
En levende gelfling.
-Vi skal drepe alle gelflinger. -Nei, hun er min.
Høyhet, De kunne jo drikke hennes kraft.
Ifølge profetien må vi drepe gelflingene.
Først tar vi kraften hennes, så dreper vi.
-Tøm henne først. -Ta kraften hennes.
Tapp kraften ut av henne.
Og la klynkende Chamberlain få kappen sin tilbake.
Vær stille, dyr.
Der!
Ja!
Ja, gelflingekraft.
Kira, kjemp mot dem.
Kjemp mot dem.
Jen.
Kall på dyrene. Du har evnen til å kalle dem til frihet.
Stille, gelfling.
Stille, alle sammen.
Stopp!
Gelfling, sett dem fri.
Stopp, alle sammen. Ned med deg!
Nei!
For sent, gelfling. Den store forening er nær.
Nå vil skeksiene ha makten over alle stjernene.
-Når er foreningen? -Snart møtes de tre soler.
-Jen! -Gå, gelfling. Jeg er livredd.
Ned. Stille.
Du har virkelig vært til stor nytte.
Å nei!
Hvor er jeg nå?
Garthim!
Er det krystallen?
-Aughra! Du lever. -Ingen tid å miste.
Når alene den tredobbelte sol skinner.
Hvor er Kira?
Den store forening kommer.
Ja. Krystallen!
Dette er hva jeg kom for:
Den Mørke Krystall.
De tre soler.
Splinten.
Kira!
Den store foreningen kommer.
Nå vil vi leve evig.
Vi vil leve evig!
Gelfling!
Ned, Fizzgig.
Drep henne!
Hun kommer til å knuse oss.
Gelfling, du skal dø.
Mer gelfling.
Garthim!
Nei!
Splinten!
Splinten er min!
Fizzgig!
Hun har splinten.
-Ta den fra henne. -Pass på, Kira.
Bak deg!
-La henne være. -Bare gi oss splinten.
-Ja, bare ikke skad henne. -Nei, Jen.
-Hel krystallen. -Kira!
Jen...
Kira...
Hvordan kom du dit opp?
Så kom.
"Det som var splittet og ugjort skal bli helt. De to ble én."
Nå er profetien fullbyrdet.
Vi er atter én.
For lang tid siden, i arroganse og selvbedrag,-
-knuste vi den rene krystallen.
Og vår verden ble delt.
Ditt mot og offer har gjort oss hele-
-og har gjenopprettet krystallens sanne kraft.
Hold henne inntil deg. Hun er en del av deg-
-slik vi alle er del av hverandre.
Nå overlater vi sannhetens krystall til deg.
Skap din verden i dens lys.